Добре, протеїновий залп для Зіп.
Фруктоколада для Піп, а для її королівської крутості —
як завжди, зелений монстр! Більше зелені, монстрів нема.
А де ваша мама?
О, вона написала!
Вона каже…
Емодзі песика.
-Що? -З мами поганий листувальник.
Минулого тижня вона написала: «Ні».
Але вона завжди приходить на бранч із нами.
А тут загадкові смс?
Це може означати лиш одне. Її викрали!
Так. Подумки це звучало розумніше.
Викрали?
Страх убік, Гіч прибіг!
Старий, скинь оберти! Або стрибки.
Спокійно. Мама просто не прийшла на бранч.
Але надіслала нам емодзі!
Даруйте! Підстрибую, не можу глянути.
Так, Гіче, мені потрібен контекст того, що з тобою.
Тренуюся до Дня лісових звірів!
Що це?
Покарання за зупинку!
Ти вибув!
Такого нема в правилах!
Ні, є!
У посібнику «День лісових звірів». Сторінка 403.
Що це за День лісових звірів?
Це найвидатніша давня традиція єдинорогів, яка лиш може бути!
Що четвертого фіолетового місяця всі поні у Вуздоліссі
збираються на захопливі події та ігри!
Ігри… ігри… ігри!
Що це за гра? «Гопання»?
Ні, та пізніше. Це естафета зі стрибками.
Слід пройти дистанцію, балансуючи кристал,
і передати його своєму звіру, що дострибає до фінішу! У мене це Спаркі.
Спаркі, лови!
Штраф за те, що впустив кристал! Ти вибув!
Відпусти, хай летить
Нехай сяє й блищить
Відзнаку ми лишімо
Без спину все летімо
Щоб лет наш Кращим, кращим й кращим лиш ставав
Гей!
Усюди поні, де не глянь
Де бринить небесна даль
Знайди свою іскру, виблискуй і сяй
Себе прояви й нам розкажи
Чесне понське — завжди
Гей, поні, уперед
Єднаймося й риньмо у вільний лет
MY LITTLE PONY: ЗАЛИШ СВОЮ ВІДЗНАКУ
Хто вибув? Я чи Спаркі?
Обидва! Ти впустив кристал, а Спаркі — не звір.
Він малятко!
Проте…
Слухай! «Учасник приходить зі звіром. Не дракончиком».
Не пише там такого.
Ой. Отакої, пише.
Тепер мені потрібен новий партнер.
Песик.
Ну так, але чому вона прислала песика?
Мама послала Пушка? Із запискою? Мамо, навчися писати смс.
Пушку, зачекай!
Гляньте на цього пса! Як блискавка!
І це прекрасно.
Пушку?
Каже: «Принцеси, послання від вашої матері,
її величності королеви Зефірного Піка Гейвен…»
Пушку, суть!
Перш ніж передати послання, він вимагає найсмачнішого…
Ой, гривонько!
«Мої золоті, з глибоким жалем мушу відкласти сьогоднішній бранч.
Виникли державні справи, що не можуть чекати.
Перенесімо його на більш незручний для вас двох час.
З любов'ю, мама».
Вона хотіла сказати «більш зручний»?
Ні.
Мама постійно приймає візити, але наш бранч особливий!
І він дуже їй подобається!
Може, її таки викрали.
-Годі тобі. -Дивися!
Миле сердечко?
Коли це вона малювала на записці миле сердечко?
Знаєш що? Це підозріло.
-Що про це думаєш, шерифе? -Про що?
Про що ще?
Про загадкові листи й сердечка!
Тут щось зловісне.
Може, маму десь тримають у заручниках,
одну на самоті… і без бранчу!
Гаразд, дехто надто драматизує.
Але з нею точно щось не так.
Допоможеш нам розібратися?
Я допоможу вам.
І я знаю, де глянути насамперед.
-Так! -Гіче!
Королева не в заручниках на Дні лісових звірів Вуздолісся!
Але хтозна. Тут слід шукати так само, як і всюди.
Гайда, Пушку, реєструймося.
Це губити не можна.
Так!
Привіт, ти не бачила тут жодної королеви-пегаса?
Ви мали рацію. Її тут немає.
З нею все гаразд. Мабуть, насолоджується зараз бранчем.
Без мене? Ніколи у світі!
Але якщо ми вже тут, підтримуйте нас із Пушком на першому забігу!
Піп, ходімо дивитися на дивні види спорту.
-Чи вручати нагороди. -Я поможу!
Ці нові традиції єдинорогів такі захопливі.
От би глянути зсередини.
От побачите, ігри Дня лісових звірів дуже елегантні.
Прекрасні! Грандіозні!
Грандіозні.
Є хто?
Є хто вдома?
Санні?
Іззі?
Ані з місця!
Не пропустіть ні хвилини нашої трансляції Дня звірів Вуздолісся.
Тяжко повсякчас від усіх ховатися.
Якби ж був інший спосіб для поні здобути відзнаку.
Все одно їх тут нема.
А тепер — «штовхани»!
То суть гри в тому, що ти когось штовхаєш?
Так! Або штовхають тебе.
Просто штовхати? А є сигнал, рахунок?
Треба підкидати монетку? Чи просто…
Є! Переможець!
Стоп, він?
Це безглуздо!
Ще один переможець!
Що?
Важко зосередитися. Усі думки про маму.
Я певна, вона в нормі.
Так, однак я не певна.
Ти-бо слідча! Можеш почати справжнє розслідування?
-Новий запис: справа про зниклу матір. -Так!
Треба розпитати Альфа в чайній.
Він знає всі плітки.
Цей сміх!
Це мамин сміх!
Ні. Флайпаде, відтвори сміх королеви Гейвен.
Ось мамин сміх.
Ні, так вона фальшиво сміється на людях.
А оце мамин справжній сміх!
Ага!
Мамо? Що ти тут робиш?
Ти заручниця? Кліпни двічі!
Дівчатка, це Альфа, а це його чайна.
Альфе, це мої доньки, принцеси Піп та Зіп.
Ми його знаємо.
-Чому ви разом? -Чому ти не прийшла на бранч?
Якщо голодні, у нас тут смачні бранчі, так, Гейвен?
Гіч мав рацію! Ти поснідала без нас!
Ви ж отримали листа? Пушок такий милий зі своїм сувоєм, правда?
Звісно, лист був загадковий, але ви любите розшифровувати!
Будете чай?
Це сімейна розмова. Дай нам хвилинку.
Дівчатка! Це було дуже грубо.
Як і пропустити бранч?
Дорогенькі, я ж сказала, що в мене дещо важливе.
Це важливо?
Переможець!
День звірів — особлива подія для єдинорогів,
і тепер, коли пегаси та єдинороги… возз'єднуються,
ну, то важливо, аби в нас були
посланники, котрі… Коли вони…
Про що ти говориш?
Я тут як офіційна особа!
І якщо ви не проти, ми тут з Альфиком обговорювали офіційні… переговори?
Ага.
Ми вийдемо.
Вона назвала його «Альфиком»?
Дракона тут нема, і я досі не можу піднятися ліфтом.
Я маю хоча б щось їй віднести.
Я не можу вернутися впорожні… заждіть!
Бінго!
Може, я принесу Опалін хоч їхні спогади, якщо не дракона.
Може, у них є магія.
Скаю, а що це зараз за захід?
Дезл, добре, що ти спитала. Це зовсім не захід.
Ці єдинороги зараз танцюють «вроки».
Це ритуал, який вони іноді проводять,
аби «зняти вроки» при контакті з магією.
-Бо вірять: магія може принести біду. -Хіба вони самі не магічні?
Так, але вони не мали доступу до магії тисячі місяців.
Неймовірно, Скаю. Оце так забобони.
Після ігор, о 20:00, на «Зефірному ТБ» буде передача про королівську родину.
Дізнайтеся про життя наших улюблених монархів.
Принцеси покинули родинне гніздо палацу,
але королівські зв'язки єднають цю сім'ю як ніколи.
Це ще гірше, ніж я думала.
Яке ж миле личенько!
Вона показує йому фото мене малої. От сором!
Тут він маленький пірат.
А тут він — балерина.
Дивися, а тут він одним махом з'їдає цілий кекс!
Оце так голодне цуценя!
Як би я була без Пушка?
Дівчат тепер немає, і я іноді почуваюся такою самотньою.
Гей.
Ти не самотня.
Можете трохи посидіти зі Спаркі?
Треба перетнути цю балку, поки птахи не кинули в нас кульки.
Дякую!
Я ніби нарешті зрозумів правила!
Переможниця!
Не кажи гоп.
Так!
Переможниця!
Переможниця?
Переможець!
Що там, хай їм копито, діється?
Не знаю. Саме так я бачу будь-який спорт.
Цей вірш — усе для мене. Зветься
«Королева Зефірного Піка Гейвен виступатиме на сцені».
Біль.
Перевтілення.
Довгий поділ.
Гаразд. Перепрошую, поньство.
На головній сцені — королева Гейвен.
Дякую! Для мене велика честь бути тут у цей особливий день.
Усі ми тут: єдинороги, земляні поні та пегаси —
об'єдналися й відновили міцний зв'язок, який колись…
ми не…
Ми не розуміли, як ми потрібні одне одному.
Як це чудово, коли ми всі разом.
Тобто я дуже рада приєднатися до журі нинішнього фінального заходу,
гран-прі Дня лісових звірів!
Далі нас чекає фінальна подія дня. Та ще і яка!
Гран-прі Дня лісових звірів!
Ми такі щасливі!
У нас є відзнаки, і ми живемо з друзями!
А перед цим ще раз послухаймо
зворушливі слова королеви Гейвен.
Ми не розуміли, як ми потрібні одне одному.
Як це чудово, коли ми всі разом.
Станьте на позиції, приготуйтеся…
Вони побігли!
Ви лиш погляньте! Не повірите, як це крутезно!
Гран-прі — найбільша подія дня! Я в такім захваті!
Чекайте!
Спиніть перегони, не видно!
Стривай. Ми з Піп усе владнаємо. Гайда.
Гаразд. Вони тягнуть камінь на пагорб… гігантською гумою?
-Каменетягом! Хто лідирує? -Гіч!
Так!
Там нагорі дитина.
Це частина перегонів?
Вони з Пушком уже… на водних лижах?
Так, це водні лижі, і їх, схоже, тягнуть гуси?
Слалом водоплавних птахів! Гей-го!
Вони вже стрибали крізь шість вогняних обручів? Піп! Що там?
Ні!
Він годує її сиром з тареля!
Хто, Гіч? Там до естафети з гаудою сиру не їдять.
Це так гидко.
Що робити?
Це напасть. Страшенна напасть. Я знаю, як це вирішити.
Бім-бом!
Давай, Пушку! Ми майже впоралися!
Ой леле!
Що нам робити?
Допоможіть! Тримайся, малюче!
О ні! Альфику, дивись!
На що вона вказує?
-Спаркі! -Тримайся, Спаркі!
Пушку, швидше!
Ловлю!
О ні!
Використайте магію!
Спаркі!
Ти живий?
Давай, ми зможемо!
Так!
-Ура! -Круть!
Так!
-Переможці! -Так!
Що?
Ура!
Щасливий день!
Але я… Ми… Ми фінішували перші!
Торік Тьотя Бузина прибігла другою,
і ми пообіцяли їй, що цьогоріч вона виграє попри все.
Це є в правилах. Сторінка 372.
Це сміхотня. Дай гляну.
-Дякуємо… -Може, нас розсудить старійшина?
Ми з королевою обговорили це
й виявили серйозний недогляд.
Старійшина Дня лісових звірів Вуздолісся
присуджує Гічу й Пушку
дуже престижний
приз «Наймиліше цуценя»!
Який?
Це й не справжня категорія! Він тут єдине цуценя!
Переможець!
Ось пише: «Наймиліше цуценя».
Пробач, що ми забули стежити за Спаркі.
Ми відволіклися на свої справи. Нам так прикро!
Ви не винні.
Це я відволікся на своє. Спаркі на моїй відповідальності.
Мене затягнуло в ці ігри та правила.
Але вони безглузді! Хіба ні?
То ти не сердишся?
-Лиш на себе. -Гайда, чемпіоне!
Переможці мають давати інтерв'ю «Газеті Вуздолісся».
Це дуже благородно з вашого боку. Просити вибачення нелегко.
Так, ну, Гіч — наш друг.
Так-так, знаю.
Фу! Гіч — наш друг!
Ми з ним граємо в настільні ігри. А не оце все.
Піп Петалс! Зефірино Шторм! Слухайте сюди!
Вибачте.
Просто ви двоє вже майже дорослі.
Покинули гніздо, живете своїм життям.
Але в мене теж є життя.
Я тішуся тим, ким ви стаєте, я люблю ваших нових друзів.
А ще я люблю…
Добре! Ясно.
Вибач, мамо. Ми хочемо, аби ти була щаслива.
Так. Ти заслуговуєш на бранч, навіть коли нас на ньому немає.
Супер. Я люблю вас, дівчатка.
І ми тебе любимо.
Тоді обійміть матір!
Разом із Дезл та командою спортивної редакції,
я, Скай Сільвер, бажаю вам чарівного вечора.
На все добре, поньство!
Хто з нас забув зачинити вікно?
Не я!
Спасибі.
Я, мабуть, упустила…
Принеси того дракона!
Хай тобі копито, Спаркі!
Як ти вийшов?
Місті!
Спускайся негайно!
Іду, Опалін.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба