Ne mogu vjerovati. Moja kći Misty se vratila.
Tad sam te još zvao Misty-Wisty, ali možemo umiroviti taj nadimak.
Jako bih to voljela.
-Barem zasad. -Dobro, Misty-Wisty… Ma Misty.
Moramo toliko toga nadoknaditi. Idem po nešto.
Ovo je divno!
Da barem ne moram ići na neke kraljevske dužnosti.
Baš sam sretna zbog vas.
Ništa nije bolje od kćeri. Osim možda dvije.
Moram ići. Bokić!
U cirkusu ti je ovo bila najsmješnija stvar.
Ha?
I voljela si ovu sliku.
Imala si napredan umjetnički ukus za tako mladu ždrijebicu.
Ta su mi sjećanja mutna, Alfarože.
Hej! Nema više Alfaroga. Odsad me zovi tata.
Dobro, tata.
Mislio si samo na Misty. Razumijem.
-Oprosti, ne sjećam se… Tata. -Samo te moramo podsjetiti.
Imat ćemo nevjerojatan dan oca i kćeri i jamčim ti da će ti se sve vratiti.
-Što kažeš? -Naravno. Prvo moj biljeg i sad ovo.
Jedva čekam da opet budemo zajedno.
-Preslatko. -Baš slatko!
Osjećam mnogo emocija!
Hej, neka bliješti
Moraš zasjati
Zajedno trag ostavimo
Zauvijek jašemo
Sve je samo još bolje
Hej !
Svaki poni bilo gdje
U zraku to osjećate
Pronađite svoju iskru, blistajte i sjajite
Zajednički trag dijelite
Srcem i kopitom volite
Poniji, idemo
Ujedinimo se
MOJ MALI PONI: OSTAVI SVOJ TRAG
Gdje početi s povezivanjem?
OTAC ŠUMODOLA
Uvijek si bolje smišljala igre.
Jesam?
Zato sam se i igrao u Kristalnoj čajnoj sobi. Zbog tebe.
Prekrasno!
Ne mogu više!
Ne mogu se sjetiti kad sam se igrala.
Računa li se zla zavjera gdje moraš zauzeti svijet i ponije?
Opaline je voli.
-To nije prava igra, zar ne? -Svašta si prošla, Misty.
-Moraš još toliko toga otkriti. -Mnogo.
-Imam još 20 Mistynih kutija. -Mislila sam mentalno i emocionalno.
Možeš li mi pomoći, kćeri?
Uvijek, tatorože. Mislim, Alfatata.
Oprosti, još se navikavam.
-Jesi li čula što je Misty rekla? -Tatorog? Presmiješno.
Ne to. Već ono da će Opaline zauzeti sve ponije.
Možda nam ta igra može otkriti njezin plan.
Što zapravo činimo da zaštitimo Ekvestriju?
-Moram odmah pitati Misty. -Zipp, sjajna si detektivka.
Ali znaš da ovo nije vrijeme za ispitivanje.
Ma jest.
Tvoja taktičnost s Misty u zadnje vrijeme malo je ekstremna.
O čemu govoriš?
Dakle, Opaline…
O onoj Opaline…
Misty! Odmah mi reci o Opaline.
Možda sam bila preintenzivna.
Trenutačno treba našu podršku.
Kad bude spremna, reći će nam sve.
Možda možemo još i same istraživati?
Sjajna ideja.
Mi jednorozi uvijek kažemo: „Prošlost je ključ sadašnjosti.”
Važno je razumjeti povijest nekih ponija
jer izbor svakoponija odjekuje u vremenu…
-Odjekuje u vremenu? -Da.
Znam s kime trebate razgovarati. Slijedite me.
Skupite malo trave i pazite na smrdljivu travu.
Sad joj je sezona.
I ti.
I ti ideš sa mnom.
Divno je prošetati Stazom sjećanja s tobom.
-Voljela si ovo mjesto. -Da? Kako se zove?
Staza sjećanja. Gle. Mi smo to izrezbarili, uz dozvolu stabla.
Prolazim ovuda svaki dan otkad si nestala.
Jedva čekam da opet postanem stalni tata.
Nikad ga nisam vidio tako sretnog.
-Čak ni s kraljicom Helenom. -Ni Misty nije bila ovako sretna.
A da ih pustimo na miru?
Ne razumijem zašto…
Što? Htjet će ovo vidjeti. Divno je! I malo invazivno. U redu.
Mi idemo, a vi imajte obiteljsko druženje.
I privatnost. Ne pitajte zašto sam to spomenula.
Zovite ako nas trebate.
Jesi li čula? Obiteljsko druženje! Samo nas dvoje. Kao nekoć.
Dobro došla u svoj dom.
Sve ću ti učiniti što ugodnijim.
Čekaj da vidiš najbolji dio.
-Ta-da! -Opa.
Je li ovo…
Tvoja stara soba.
Ista je kao na dan kad si nestala,
ali sad ima više mucica od prašine.
Nazvat ću Dusty i zaposliti je da pomogne.
Uskoro će sve biti mrak. Bojiš li se i dalje mraka?
Sad kad si se smjestila, slijedi zabava. Cijeli život čekam ovaj trenutak!
Nema pojma tko sam ja sad.
No moram se prilagoditi. Želim da ima najbolji dan.
Misty, svladala si lažni osmijeh, iskoristi ga.
I kreni.
Boli.
Moja kći Misty. Sjećate se nje? Pozdravite moju malu ždrijebicu.
Ovo je moje davno izgubljeno dijete. Daj kopito.
Alfaro… Mislim, tata.
Možemo li malo ublažiti ovo?
Ne sviđa mi se tolika pažnja.
Naravno. Žao mi je. Nekoć si voljela kad sam radio ovo.
Umanjit ću vikanje, ali ne i ponos.
Pripremio sam nešto zaista uzbudljivo.
Što? Odlazak u knjižnicu jednoroga?
Nikad nisam bila ondje. Ili je to…
Na igralištu smo?
Točno. Ovdje imamo mnogo lijepih uspomena.
Voljela si klackalicu.
Juhu.
-I spuštanje niz tobogan. -Juhu.
I vrtjeti se na vrtuljku.
Može još jednom sa starim pastuhom?
Molim te?
Naravno.
-Slobodno posudim ovo? -Nisi li malo prestara za ovo?
Da… Čekaj. Nismo li mi iste dobi?
Pa što onda?
Nakon ispiranja mozga i raznih osjećaja treba mi ovo.
Osjećaji…
Dobro ih razumijem.
Neka te vrtuljak osjećaja vodi iz vječne tame u svjetlost.
Naravno.
Spremna!
Juhu!
Juhu! U redu, dosta je!
Nekoć si imala jači želudac. Dosta igre za danas?
Dobro sam. Potpuno.
Bilo je jako zabavno. Da.
-Da pokušamo nešto drugo? -Da. Može.
Istraživanje špilja ili penjanje po drveću?
Ili se možemo vratiti gutanju vatre.
Izzy. Gdje smo?
Držite ove travnate darovne košarice.
Pa, tko je to ovdje? Dizzy.
Izzy, Starocvijetu.
Ovo su Sunny i Zipp. Sunny i Zipp, Starocvijet.
Najstariji poni u gradu, zato se i zove tako.
Čast nam je, Staro…
To nije starošumodolski način. Dajte joj košare.
Travnate darovne košarice?
Baš promišljeno. I s poštovanjem.
Starocvijet je najbolja pripovjedačica ovdje.
Ima priče koje se prenose generacijama
i generacijama malih ponija.
U glavi ima svu prošlost. Možete li to zamisliti?
To me podsjeća na priču kad je rakun ugrizao zmiju.
Ta je dobra.
Neke priče možda neće odmah imati smisla,
no pomoći će da shvatite povijest Ekvestrije.
Mojim prijateljicama treba vaša pomoć.
Hoćete li nam ispričati nešto?
Hoću, pod jednim uvjetom. Želim posjetiti veliki grad!
Vjetropolis?
-Da. Odvest ćete me? -Bit ćemo vaši pratitelji.
To! Jupi!
Moram se spakirati. Nose li ondje još uvijek suknje?
Ozlijeđena mačka kaže, mijau.
Jao.
MIjau.
Ovo će vratiti sjećanja.
Iskušano kušanje čaja u Kristalnoj čajnoj sobi.
Da vidimo sjećam li se.
I dalje radi.
Njami.
Znao sam! I dalje voliš Mistyn očajan čaj.
Nazvao sam ga po tebi i otad ga nisam nikome dao.
Ne mogu se sjetiti što je u njemu. Popila si?
Opa. Trebaš još jednu šalicu.
Puna sam čaja, Alpha… Tata. Postoji li bilo što drugo na tom popisu?
Zapravo, postoji.
Bova, bova, kaže ozlijeđena sova.
Bova.
Tvoja omiljena slam poezija.
Sjećaš se kad si osvojila slam izvedbom „Odraza kristalnog sjaja”?
Ne sjećam se. To zvuči užas…
Užasno slatko? I bilo je.
-Evo. -Čekaj, ja…
-Baš ste uživali u vožnji Ponitransom? -Jesam!
Podsjeća me na kopitoletenje.
Sad kad smo napokon ovdje, imamo neka pitanja za vas…
Je li moguće?
Kupovina na Aveniji Griva.
Čudo je vidjeti takvo slavno mjesto.
Gle!
Taj je stil bio u modi kad sam ja bila ždrijebica.
Krasno je vidjeti povratak stila.
Da. Zanima me drevni zli sverog Opaline.
Što? Znate nešto?
Vidi ti tog pegaza.
Nose starinski šešir butika Vrtuljak.
Njih je jako teško naći. I gle! Glazbeni dućan…
Ovo ne vodi nikamo. Ne može se usredotočiti i te su priče gluposti.
Da, malo su…
Sjećaš se što je Izzy rekla? Da vidimo što ima za reći. Čini se mnogo.
Ako je odvedemo u stari hangar, možda nam kaže nešto o Opaline.
Možda tako zagrije moždane vijuge. Kad smo kod zagrija…
-Čekajte! -Usporite!
Zakon.
Tako predan izbor.
Žao mi je. Ne mogu više!
To je bilo genijalno!
Preplavljena sam osjećajima.
O čemu se radilo?
To je bio komentar gubitka identiteta.
Prožet nijansama straha
zbog novootkrivene krhke veze između oca i kćeri.
To ste ubrali?
Shvaćam.
A možda je govorila i o kišobranima.
Da, moguće.
I mislio sam da si ovdje.
-Što se dogodilo? Voliš nastupati. -Ne volim!
Bar ne više.
Mrzim reflektore. Mrzila sam i igralište.
-Žao mi je, ali cijeli ovaj dan je muka. -Ništa ti se nije svidjelo?
Ne, nije.
Istina je da zapravo ne znam što volim.
Čak ni tko sam.
Još nisam imala priliku to dokučiti.
Onyx i Dapple imali su pravo. Želim da se osjećaš kao doma.
Ali ne osjećam se tako. Jedva poznajem ovo mjesto i sebe.
I ti me jedva poznaješ.
Prošlo je puno vremena i svašta se dogodilo.
Ždrijebice koju si nekoć volio više nema.
Žao mi je.
Nisam shvatio. Samo sam htio pokazati da mi je stalo.
Ali razumijem.
Želiš biti sama.
Ne! Više ne želim biti sama.
Oduvijek sam bila sama.
A sad imam tebe.
Nekako imam tebe.
Mojeg tatu!
Moja Misty-Wisty.
Imaš pravo. Držao sam se prošlosti
i boli jer sam te izgubio pa sam postao tvrdoglav.
Pitaj bilo koga koliko sam mrzovoljan bio.
Počnimo ispočetka. Zovem se Alfarog i tvoj sam otac.
Ne znam ništa o tebi, ali jednog dana
želim čuti sve o tvom životu, iskustvima i o tome tko si sad.
Drago mi je što smo se opet upoznali. Misty. Ili samo Tea.
-Tea kao čaj? Sviđa mi se. -I meni. Sad sam to izmislila.
Hej, još nam je malo dana ostalo.
Što bi ti željela raditi?
Želimo ti nešto pokazati.
Pokazati mi nešto? Dajte da stavim nove naočale.
Odlučila sam se za klasični dizajn. Nema kukanja.
-Kad smo kod kukova, moram se istegnuti. -Poletna i brbljava.
Jednom sam bila na otmjenom vjenčanju,
ali svi su poniji mijenjali oblik i zamalo sam iščašila kuk.
Ako želimo nešto saznati, ovo je mjesto za to.
Da vidimo.
Ajme, ajme!
Prekrasno je. Podsjeća me na to kad su sve zemlje bile ujedinjene.
Napokon. Evo ga.
Davno je postojao čarobni šišmiš po imenu Zora.
Bila je okružena drugim šišmišima,
ali jedan od njih nije se slagao s ostalima.
Taj je šišmiš htio letjeti i sam pojesti sve voće.
Zora je tražila jednog pauka da isplete mrežu
da zaustavi pohlepnog šišmiša.
Zora je uspjela zaštititi gnijezdo,
ali pohlepni šišmiš i dan-danas pokušava probiti mrežu.
Zato neki šišmiši jedu voće, a neki insekte.
To je to.
-To je bila prekrasna priča. -Da. Hvala što ste je podijelili s nama.
Bilo je prekrasna.
-No nije sadržavala tragove. -Pokušale smo.
Bar se ona dobro zabavila. Djeluje sretno.
I učiniti ovo za nju… Meni je to pobjeda.
Hvala vam što ste mi pružile putovanje života.
-Drago nam je. -Zaslužujete to.
Putovanje za pamćenje jer sam vidjela ono novo Stablo zajedništava. Divno!
Molim? Što?
Da. Stablo zajedništava. Ondje.
Baš poput našeg prekrasnog Stabla želja u Šumodolu.
Što je Stablo zajedništava?
To su moćna stabla.
Nastaju kad se poniji spoje kroz istinsko prijateljstvo.
Stabla zajedništava komuniciraju i čarobno se povezuju korijenjem.
Oni su naši veliki zaštitnici i zato mi moramo zaštititi njih.
Hvala što ste nas to naučili.
Sve je to dio posla sa znanjem mojih predaka jednoroga.
Posebice moje prapraprapratete Mjesečeve Plesačice. Naporna je.
Prestani kukati, čujem te!
Rekao sam da sam strpljiv,
ali jedva čekam vidjeti što nam spremaš.
Dobro, otvori oči.
Čaj?
Čaj.
Ne bilo kakav čaj. Nova mješavina koju sam ja izradila. Kušaj.
Ukusno.
Isprva ima gorčinu, no onda se pretvara u toplu šalicu utjehe.
Čajna metafora za tebe.
Poput poezije.
Zahvalan sam na ovoj drugoj drugoj prilici.
Doma si.
Iskreno, još se ne osjećam tako.
Ne znam zašto.
Znam što moramo.
Moram nazvati nekoga.
Ta-ta-ta! Kužiš? Tata?
Što? Kristalni Šareonik?
Oprosti što još nismo sve raspakirali. Imaš neke teške stvari.
Što je unutra?
Spusti to. Udarit ćeš se.
Što je ovo?
Pitao sam ih da živiš ovdje. Voljeli bi da ostaneš, ako želiš.
Zaista?
Želim.
Upravo sam složio krevet! Nebitno.
Ne moraš živjeti sa mnom, ne moraš ništa što ne želiš.
Sad si odrasli poni. Nisi više beba.
I to je u redu.
Obećaj da ćeš zvati svaki tjedan. I napunio sam hladnjak zdravim obrocima.
Ide ti miješanje čajeva pa sam ti ostavio kutiju
suhog bilja i cvijeća da radiš vlastite mješavine.
Zabavno.
-Jako ćeš mi nedostajati. -I ti meni, tata.
I dalje sam dobar.
I mi želimo zagrljaj.
Sjeverče. Kako si mi nedostajao.
Sjeverac i jugo imali su natjecanje u plesu koje je preraslo u tornado.
Ples? Zvuči dobro.
-Postoji li tu neka skrivena poruka? -Uvijek ima poruka u vjetru.
Ako u četvrtak uletiš ravno u njega, razumjet ćeš me.
-Tu ste! -Hej!
-Nedostajale ste nam. -Misty je ovdje!
Alfarože, slušaj što smo naučile.
Želite li imati čast?
Sve počinje čarobnim šišmišom.
Mislim da misli na drugu.
Aha! Stabla zajedništava.
Pa, sva su magično povezana…
Prijevod titlova: Veronika Janjić