Utrolig. Datteren min, Misty, er tilbake.
Jeg pleide å kalle deg Misty-Wisty, men vi kan droppe det om du vil.
Å.
Det hadde vært fint.
-Foreløpig. -Ok, Misty-Wisty. Jeg mener… Misty.
Det er så mye å ta igjen. Jeg må hente noe.
Så herlig!
Om bare jeg ikke måtte dra på grunn av kongelige plikter.
Jeg er så glad for dere.
Ingenting er bedre enn en datter. Bortsett fra to.
Vel, jeg må dra. Tuddelu!
Husker du da vi dro på sirkus og du syntes dette var hysterisk?
Og du elsket dette maleriet.
Du hadde avansert kunstnerisk smak.
Å.
Jeg husker ikke så godt, Alphabittle.
Ikke mer Alphabittle. Kall meg pappa fra nå av.
Ok, pappa.
Å, du mente bare Misty.
-Beklager, jeg husker ikke… Pappa. -Vi må hjelpe hukommelsen.
Jeg har det. La oss ha en far-datter-dag.
Da kommer alt tilbake.
-Hva sier du? -Gjerne.
Først søtmerket, nå dette.
Jeg er så glad for å bli gjenforent.
-Nydelig. -Så søtt!
Jeg har så mange følelser!
SETT DITT EGET MERKE PÅ VERDEN
Hvor begynner man med å knytte nye bånd og huske?
Du var alltid flink til å finne på ting.
-Var jeg det? -Ja.
Jeg spiller i Krystallterommet på grunn av deg.
Så omtenksomt!
Det er for mye!
Jeg husker ikke sist jeg spilte.
Om ikke "Onde planer" teller, der du prøver å ta over verden?
Opaline elsker det.
Vent. Er det et ekte spill?
Du har vært gjennom mye. Det er mye igjen å bearbeide.
Seriøst. Jeg har 20 minnebokser igjen.
Mer mentalt, men ja.
Kan du gi meg en hov, datter?
Gjerne, pappa-bittle, jeg mener Alpha-pappa.
Beklager, må bli vant til det.
-Hørte du hva Misty sa? -Ja! Pappa-bittle? Morsomt.
Nei, ikke det. Om at Opaline vil ta over verden.
Kanskje spillet kan si noe om planen.
Da får vi et forsprang så vi kan beskytte Equestria.
-Jeg må spørre Misty. -Du er en genial detektiv.
Men det passer ikke å avhøre Misty nå.
Jo da.
Taktikken din med Misty har vært litt ekstrem.
Hva snakker du om?
Så om Opaline…
Angående Opaline…
Misty! Fortell meg om Opaline.
Jeg kan ha vært litt intens.
Akkurat nå trenger hun vår støtte.
Hun forteller oss alt når hun er klar.
Kan vi grave litt på egenhånd?
God idé, dere.
Vi enhjørninger sier at: "Fortiden er nøkkelen til nåtiden."
Det er viktig å forstå noens historie,
for alles valg gir ekko i tiden…
-Gir ekko i tiden? -Ja.
Jeg vet hvem dere må snakke med. Følg meg.
Samle gress og se opp for ugress som stinker.
Det er sesong nå.
Og du.
Og du blir med meg.
Så fint å gå tur på Minneveien med deg.
-Du elsket dette stedet. -Å? Hva heter det?
Minneveien. Og se der. Vi skar dette, med treets tillatelse.
Jeg har vært her hver dag siden du forsvant.
Gleder meg til å være pappa igjen.
Jeg har aldri sett ham så glad.
-Ikke engang med dronning Haven. -Ikke Misty heller.
Kanskje vi burde la dem være?
Jeg forstår ikke hvorfor…
Hun vil ha dette senere. Det er søtt! Og litt påtrengende. Greit.
Vi drar så dere kan få litt familietid sammen.
Og privatliv. Ikke spør hvorfor jeg sa det.
Vi er bare en telefon unna.
Hørte du det? Familietid? Bare oss to. Som før.
Velkommen hjem.
Jeg skal gjøre alt så behagelig som mulig.
Vent. Vent til du ser det beste.
-Ta-da! -Er dette…
Følldomsrommet ditt.
Akkurat som dagen du forsvant…
…men med mer støv.
Jeg leier inn Dusty, vaskeponnien, for å hjelpe.
Det blir snart perfekt.
Nå som du er på plass, la oss gå til det morsomme.
Jeg har ventet på dette øyeblikket!
Han aner ikke hvem jeg er nå. Men jeg får leke med.
Han må få ha en fin dag.
Du har mestret det falske smilet, så bruk det.
Og gå.
Au, det gjør vondt.
Dette er datteren min. Husker du henne? Si hei til føllet mitt.
Dette er mitt bortkomne barn. Gi henne en hov.
Alphabit… Jeg mener pappa.
Kan vi roe det ned litt? Jeg liker ikke all oppmerksomheten.
Åh! Selvsagt. Jeg er så lei for det.
Du elsket at jeg gjorde sånt.
Jeg skal roe ned ropingen. Men ikke stoltheten.
Å. Jeg har noe veldig spennende i vente.
En tur til enhjørning-biblioteket? Jeg har aldri vært på et sånt før. Eller…
Er vi på en lekeplass?
Stemmer. Vi har så mange gode minner her. Du elsket vippen.
Jippi.
Og sklia.
Jippi. Å…
Og karusellen.
Hva med en snurr til? Vær så snill?
Selvsagt.
Kan jeg låne denne?
-Er ikke du for gammel? -Ja, men vent. Er vi ikke like gamle?
Hva så?
Jeg ble føllnappet og hjernevasket, jeg trenger virkelig dette.
Følelser… Sånt forstår jeg godt.
Måtte følelsenes dreiekors føre deg fra evig mørke til lys.
Ja da, greit.
Klar!
Jippi!
Greit, det holder!
Du tålte mer før. Kanskje det er nok lekeplass?
Jeg har det bra. Det var kjempegøy. Hurra.
-Skal vi prøve noe annet? -Ja. Gjerne.
Grotteutforskning eller klatring?
Eller kanskje vi kan sluke ild igjen?
Izzy. Hvor er vi?
Og hold disse gavekurvene av villgress.
Vel, se hvem vi har her.
Det er Izzy.
Sunny og Zipp, møt Elder Flower.
Byens eldste ponni, så gammel at den har hennes navn.
Det er en ære å møte deg…
Det er ikke slik vi gjør det! Gi henne kurvene.
Gavekurver av villgress? Så omtenksomt. Og respektfullt.
Elder Flower er vår beste historieforteller.
Hun har historier som har blitt fortalt til flere generasjoner av ponnier.
Hele fortiden er i hodet hennes. Kan dere tro det?
Dette minner meg om historien der vaskebjørnen bet slangen.
Den er så god!
Noen av historiene hennes kan virke rare,
men de hjelper med å forstå Equestrias historie.
Vennene mine trenger hjelp. Vil du fortelle historier?
På én betingelse.
Jeg vil besøke storbyen!
-Sefyrfjellet? -Ja. Kan dere følge meg?
-Vi vil gjerne være anstand. -Hurra og hopp!
Da må jeg pakke. Bruker de fortsatt puddelskjørt?
Den skadde katten sier "mjau-au".
Au.
Mj-au-au.
Dette vil vekke minner.
En tesmaking i mitt Krystallterom.
La oss se om jeg husker…
Den funker fortsatt.
Nam.
Du liker fortsatt "Mistys mys-te-rie"!
Den er oppkalt etter deg, og ingen har fått smake.
Men jeg husker ikke hva som er i den.
Du trenger visst mer.
Jeg er te-mett, Alpha… pappa.
Har du noe annet på listen?
Ja, faktisk.
Au-ugle sier den skadde uglen.
Ugle…
Slampoesi. Favoritten din.
Husker du da du vant med "Refleksjoner av en glødekrystall"?
Nei. Det høres forferdelig…
Søtt ut? Ja! Det var det.
-Her. -Vent, jeg…
Du likte virkelig Merrstrømmen.
Det gjorde jeg!
Det var som da jeg prøvde hovgliding.
Nå som vi endelig er her, har vi noen spørsmål om…
Kan det være?
Shopping på Manavenyen.
Så fint å endelig få se noe så ikonisk.
Se!
Den stilen var moderne da jeg var føll.
Utrolig å se den tilbake.
Ja. Jeg ville spørre om den onde flyhjørningen Opaline.
Hva? Vet du noe?
Se på den pegasusen!
Hen har på seg en "Carousel Boutique"-hatt.
Vet du hvor sjeldne de er? Og se! Musikkbutikken…
Dette nytter ikke.
Å holde henne fokusert er én ting, men historiene er bare tull.
Ja, de er litt…
Men husk hva Izzy sa. La oss høre på henne.
Hun har mye å si.
Kanskje hun sier noe hvis vi tar henne til hangaren?
Lurt. Det kan hjelpe hukommelsen.
Vent! Ikke så fort!
Stilig. For et engasjert valg.
Beklager. Jeg orker ikke mer!
Det var strålende!
Jeg er overveldet av følelser.
Hva handlet det om?
Om tapet av identitet.
Fullt av undertoner av frykt om et nytt, skjørt far-datter-forhold.
Hørte du alt det?
Skjønner.
Hun kunne også ha sagt noe om paraplyer.
Ja, det også.
Tenkte meg du var her.
-Hva skjedde? Du elsker å opptre. -Nei! Ikke nå lenger.
Jeg hater rampelyset. Jeg hatet lekeplassen.
Beklager, hele dagen var slitsom.
Likte du ikke det vi gjorde?
Nei.
Sannheten er at jeg ikke vet hva jeg liker.
Eller hvem jeg er.
Jeg har ikke funnet ut av det ennå.
Onyx og Dapple hadde rett. Jeg vil at du skal føle deg hjemme.
Men jeg gjør ikke det.
Jeg kjenner knapt dette stedet eller meg selv.
Du kjenner knapt meg.
Så mye tid har gått. Så mye har skjedd.
Det føllet du var glad i, er ikke her lenger.
Unnskyld.
Jeg prøvde bare å vise at jeg brydde meg. Men jeg forstår.
Du vil være alene.
Nei! Jeg vil ikke være alene lenger.
Det er alt jeg har vært og følt. Og nå har jeg deg.
Jeg har deg på et vis.
Faren min!
Å, Misty-Wisty. Du har rett. Jeg holdt fast i fortiden.
I smerten ved å miste deg, som gjorde meg hard.
Spør hvem som helst om hvor sur jeg har vært.
La oss begynne på nytt. Jeg heter Alphabittle, jeg er faren din.
Når du er klar,
vil jeg høre alt om livet ditt og hvem du er nå.
Hyggelig å møtes igjen.
Jeg er Misty. Eller Te.
Te?
-Jeg liker det. -Jeg fant det på nå.
Det er igjen litt av far-datter-dagen.
Hva vil du gjøre?
Vi vil vise deg noe.
Vise meg noe? La meg ta på meg de nye brillene.
Jeg valgte klassisk design. Superhippe!
Jeg må strekke litt.
Jøss, hun er sprek. Og snakkesalig.
En gang var jeg i et flott, glitrende bryllup,
men alle ponniene byttet form og jeg ødela nesten hofta!
Hvis vi vil finne ut noe, er nok dette stedet.
Så. La oss se.
Kjære vene! Denne hangaren er vakker.
Det minner meg om da alle landene var forent.
Endelig.
For lenge siden fantes en magisk flaggermus som het Dawn.
Hun var omgitt av andre flaggermus,
men en av dem ville ikke være sammen med resten.
Denne flaggermusen ville fly rundt og spise all frukten selv.
Dawn ba en edderkopp lage et spindelvev for å holde den onde flaggermusen unna.
Dawn klarte å beskytte redet,
men den onde flaggermusen prøver fortsatt å ødelegge spindelvevet.
Derfor spiser ikke alle flaggermus det samme.
Det er alt.
-Det var en vakker historie. -Ja. Takk for at du delte den med oss.
Den var vakker.
-Men hadde ingen spor. -Vi prøvde.
Elder Flower koste seg i det minste. Hun virker glad.
Og å gjøre noe sånt for henne? Det føles godt.
Tusen takk for en helt enestående tur.
-Gleden er vår. -Du fortjener det.
Det er minneverdig. Spesielt siden jeg fikk se det nye Samholdstreet.
Så nydelig!
Unnskyld… Hva?
Ja. Samholdstreet. Der borte.
Akkurat som Ønsketreet i Grimelund.
Hva er et samholdstre?
De er veldig mektige.
De skapes når ponnier samles gjennom ekte vennskap.
Samholdstrærne snakker på en magisk måte
gjennom røttene under jorda.
De er våre store beskyttere. Og vi må beskytte dem.
Jøss.
Takk for at du lærte oss det.
Dette kommer fra kunnskapen fra mine enhjørningsforfedre.
Spesielt tipp-tipp-tipptante Moondancer.
Hun er mye.
Slutt med skravlinga!
Jeg sa at jeg var tålmodig,
men jeg gleder meg til å se hva du har på lur.
Ok, åpne øynene.
Te?
Te.
En helt ny blanding, designet og laget av meg. Smak.
Deilig.
Den er bitter først. Men så ble den en varm, trøstende kopp.
Min te-metafor for deg.
Det er poesi.
Jeg er så glad for å få en ny ny sjanse med deg. Du er hjemme.
Jeg føler meg fortsatt ikke hjemme her.
-Jeg vet ikke hvorfor. -Jeg vet hva som trengs. Må bare ringe.
Ta-da-da! Skjønner? Da-da?
Hva? Krystallfyret?
Hei! Beklager at vi ikke er ferdige. Du har noen tunge ting.
Hva er i denne?
Sett dem ned. Du skader deg.
Hva er dette?
Jeg spurte om du kunne bo her.
-De vil gjerne det, hvis du vil. -Er det sant?
Det vil jeg.
Jeg har akkurat redd senga! Samme det.
Du trenger ikke bo hos meg, eller gjøre noe du ikke vil.
Du er voksen nå. Ikke føllet mitt.
Og det er greit.
Bare lov å ringe meg hver uke. Jeg fylte kjøleskapet med sunne måltider.
Og jeg la igjen en diger boks
med urter og blomster så du kan lage te.
Moro.
-Jeg kommer til å savne deg. -Samme her.
Har det fortsatt.
Få bli med.
Nordavind. Jeg savnet deg. Det er en historie om da Nordavind kjempet
mot Sønnavind i en dansekamp som ble en tornado.
Dansekamp? Høres spennende ut.
Er det et skjult budskap i den?
Det er alltid budskap i vinden.
Om du flyr inn i den på en torsdag, ser du det.
-Dere er tilbake! Vi savnet dere. -Ja, Misty er her.
Du vil ikke tro hva vi fant ut.
-Vil du ha æren? -Alt startet med en magisk flaggermus.
-Jeg tror hun mente den andre. -Åh! Samholdstrærne.
De er magisk forbundet…
Tekst: Marte Fagervik